Naevia!
Stanna!
Ta till vänster!
Jag har henne!
Du tvingade mig att springa.
Jag hatar att springa!
Jag ska begrava Tychos.
Långt från romarnas händer.
Det kommer fler!
Då så.
Vi hinner inte.
Det spelar ingen roll. Vi ser honom snart igen.
Spartacus ska falla.
Är det inte därför jag har kallats till Capua?
Åt helvete med det.
Att dina män uteblev från spelen
var en förolämpning mot Varinius.
Republiken skymfas ännu mer
om jag struntar i min plikt.
Seppius har sökt efter thrakern i flera månader.
Vad får dig att tro
att han tänker leta i Lucanias gruvor?
Gudarna berättade det för mig.
Genom sin ödmjuka tjänare.
- Lucretia? - Jag följde hennes råd.
Då kanske du gjorde rätt.
Jag hoppas det.
Annars har illdåd begåtts på grund av en dåres infall.
Det tillhör det förflutna, Ilithyia.
Åtminstone i sinnet.
Låt oss visa det också kroppsligen, med en fest.
Här i detta hus, för att visa vår respekt.
En utmärkt idé!
Inte sant?
Det vore en större förolämpning att vägra.
- Du hedrar mig. - Äran är min.
Jag ville bara hjälpa till.
Genom att ge den fåfänga saten en fest i vårt hus?
Vårt hus finns i Rom, Gaius. Vi ska snart vara tillbaka där.
Med Varinius stöd får du Seppius män.
De är värdelösa nu.
När Marcus återvänder med Spartacus, som Lucretia...
Du tillmäter henne för stort värde.
Hon kommer att leda oss i fördärvet.
Lucretia bevisar ständigt sitt värde.
Jag önskar att min egen hustru gjorde detsamma.
Spartacus!
Hon måste vila en stund.
Hon måste skynda sig.
Hur fort skulle du röra dig om du hade varit där nere?
Vi är flera som behöver vila.
Tröttheten gör oss lättretliga.
Vi uppsöker en plats högre upp
där vi kan försvara oss bättre.
- Kan du gå en bit till? - Hon klarar det.
Kom.
Hon blir tyngre för varje steg.
Det kanske är dags att lätta på bördan.
Jag gav Crixus mitt löfte. Hon tillhör hans hjärta.
Ska du slita det ur hans bröst?
Crixus är död. Jag vill göra mig av med kvinnan
innan vi möter samma öde.
Vi ska gå till Vesuvius och Agron.
Allihop.
Ett ord till och romarna blir ditt minsta bekymmer.
Tychos, en av de värdelösa.
Låt honom tjäna som varning.
Rom trotsar man inte så lätt.
De blir allt färre. Men vi förlorar våra män snabbare.
Upp!
Vi är fortfarande fler än de.
Spartacus och hans män är gladiatorer.
En handfull av dina män har inte en chans mot en...
De romerska soldaterna kan ett och annat om döden.
Deras värde kan inte jämföras med simpla slavar.
De är slavar, men allt annat än simpla.
Om vi fortsätter i underläge kommer vi att lida fler förluster.
Det är för långt mellan dina män.
En enda snabb man kan återvända med förstärkning...
Sänd bud till de andra patrullerna. Vi ska inte vila.
- Tribun... - Vi ska avsluta det här
i Gaius Claudius Glabers namn.
Sviker du din plikt kör jag ett svärd
genom din rygg.
Varinius är en mycket hedervärd man.
Se till att hans bägare är full och hans önskningar uppfyllda.
- Är det förstått? - Domina.
Ja, domina.
Det är sant!
Bada och gör er i ordning.
Seppia! Förlåt, jag visste inte att du var här.
Ingen orsak. Jag kom för att be Lucretia om råd.
Dem är tydligen många intresserade av.
- Dina ord förde henne hit. - Mina?
Du talar alltid om äktenskapets förtjänster.
Ålderns vishet har besegrat den enfaldiga ungdomen!
Har du hittat en make så fort?
- Om gudarna ger sitt samtycke. - Jag ska be till dem.
Med deras gunst ska Varinius bli din.
- Varinius? - Är han inte stilig?
Och lång och stark och förmögen?
En sådan man skulle alla kvinnor vilja kalla sin egen!
Han blir en make som ingen kan mäta sig med.
Jag måste göra mig i ordning till hans fest.
Jag ska fånga hans blick och resten av honom ska följa efter.
Du har gjort intryck på henne.
Liksom du.
Det behövs inte längre en pilgrimsfärd till Delfi.
Den som söker gudarnas uppmärksamhet
behöver bara böja sig för oraklet i Capua.
Jag är bara ett ödmjukt redskap
som ger ett smakprov på deras vilja.
I så fall ska Seppia smaka en bitter kalk i kväll.
Varinius är praetor.
Precis som din man.
Men Varinius stiger fortare i graderna.
En dag kommer han att bli konsul.
Hustrun till en sådan man måste ha förfining och stil.
Något den bortskämda flicksnärtan saknar.
Ska jag bönfalla gudarna om ett annat förbund?
Som ligger närmare ditt hjärta?
Tuppen har större chanser att göra sin röst hörd så långt.
Din make är av en annan mening.
Precis som din far.
När Marcus återvänder utan Spartacus
ska ditt rätta jag avslöjas.
Ett tomt kärl utan liv och profetiska gåvor.
Låt klä upp dig inför kvällen.
Min make kommer säkert att vilja visa upp dig
som ett älsklingsdjur.
Jag sätter värde på din makes tillit.
Men jag skulle skatta din högre.
Ställ upp dem på rad!
Man kan lita på mina ord.
Spartacus befinner sig där jag trodde.
Praetor.
Är det här alla fångarna?
Många fler ligger döda i gruvorna.
Din galler har åtminstone återvänt till dig.
Var är Spartacus?
Han flydde till skogs med en grupp slavar.
Marcus följer efter dem.
Meddela mig så fort ni ser honom.
Till cellerna. Sätt fart!
Trots din gudomliga vägledning
står han med tomma händer.
Med dem kommer han snart att hålla Spartacus.
- Gudarna... - Din tunga slirar
utan mening.
Fanns inte Naevia i gruvorna som jag siade om?
Vem dömde henne till en sådan plats?
Juno? Eller lanistas hustru i de dödligas värld?
Dina profetior stinker av opportunism.
- Oenomaus... - Överlämnades
av din döde makes man.
En ynkrygg som har blivit sårad flera gånger.
Jag undrar om han kan läka dem också.
Tro inte att jag är lika dum som min make och far.
Du och jag har oavslutade affärer.
Jag tänker avsluta dem.
In med er!
Tillbaka i skithuset!
Ett öde jag borde bära ensam.
- Vi kände till risken. - Åt helvete med risker!
Och åt helvete med de jävla romarna.
Jag står vid din sida i detta liv och i nästa.
Jag också.
Brödraskapets band.
De har alltid varit starka innanför dessa murar.
Oenomaus!
Vad har hänt? Hur hamnade du här?
Jag var en dåre.
Som nu befinner mig bland likar.
Jag övertalade dem att följa med mig på ett omöjligt uppdrag.
Naevia lever.
Vi befriade henne i gruvorna.
Kärlek.
Kärleken kommer att krossa dig.
Hon är mitt hjärta.
Hon är en kvinna.
En ömtålig varelse i bästa fall.
De drivs av begär som är obegripliga för de män
som litar på dem.
Hon lever.
Det är det enda som betyder något.
Du är i trygghet nu.
Du är i trygghet.
Vilar du inte?
Jag vill inte att fler av oss ska stupa.
Inte ens gudarna kunde ha gjort mer för att förhindra det.
Det är en klen tröst för de döda.
Naevia!
Liscus!
Nasir!
Han riskerade sitt liv för att rädda mitt.
I så fall står jag i evig skuld till honom.
Du hade rätt.
Mitt svärd har blivit lättare för varje romare jag har dödat.
En imponerande uppvisning!
Det är en hemsk tanke att detta hus nyss var en grav.
Väggarna bär inga spår efter fasorna.
De minnena kommer snart att förblekna
och aldrig förmörka sinnet igen.
Jag längtar till den dagen.
Låt oss påskynda den med mycket vin.
Jag är rädd att Mercato kommer att drunkna i bägaren
och glömma vår rank.
Jag skulle aldrig göra mig till åtlöje.
Kom, så!
Jag tänker pröva styrkan i din föresats.
Och i min egen!
Jag har aldrig sett den sure Gallienus på så gott humör.
Festen var en klok idé.
Den skulle bli ännu bättre om vi fick bud om Spartacus gripande.
Gudarna kanske välsignar oss med oväntade gåvor.
Låt oss övertala dem med vin och sång!
Våra röster ska bära till självaste Olympen.
En gång hade detta hus dess gunst.
Jag har själv tillbett här ibland.
Gode Cossutius.
Jag visste inte att du var i Capua.
Han kom för mina spel.
Och för att slippa Roms pryda ögon.
Två goda anledningar!
Kom, så roar vi oss.
Det är en fest för alla sinnen.
Till och med jag är mållös.
Då ska jag ta det sällsynta tillfället i akt...
för att hedra vår ärevördige gäst.
Goda medborgare i Capua! Er närvaro i detta hus,
som en gång var fördömt, är ett tecken på ert mod och er tillit.
Inte bara till mig utan också till senaten.
Som representeras av älskade Albinius och hedervärde Varinius.
En man som förtjänar hyllning
för att han så generöst bjuder på spel
för att skingra oroliga sinnen.
Se hur de beundrar dig.
Flickan har tagit till sig ditt råd.
Jag återgäldar ert sällskap med välkomna nyheter om vedergällning.
Mina soldater är tillbaka med nyheter
om att Spartacus gripande är nära.
Innan dess erbjuder de er de få överlevande resterna
av hans mest betrodda män.
Dessa gladiatorer, dessa slavar,
var skyldiga till att många av era ärade bröder dog.
De ska betala med sitt blod.
Praetor Varinius.
Jag var tvungen att hindra mina män
från att delta i dina spel.
Jag erbjuder mig att döda dessa fiender till Rom
som plåster på såren.
Stick grisarna!
Vi vill se blod!
Jag tackar för denna ära.
Och för din outtröttliga jakt på uslingen Spartacus.
Men jag kan inte göra det.
Då skulle jag beröva folket i staden
på deras välförtjänta nöjen.
Låt inte männen stupa här i kväll för att hedra en enda man.
Låt dem stupa på arenan inför hela Capua!
Vatten!
Drick.
Pojken kämpade väl.
Om det ändå vore vin så att han fick en säker färd till andra sidan.
Du talar som om han redan vore borta.
I så fall talar han sanning.
Naevia är en tillräcklig börda.
- Vi har talat nog om det. - Ta ditt förnuft till fånga.
Det finns mer blod på marken än i honom.
Han överlever inte även om vi bär honom.
Men han lämnar spår som romarna kan följa.
Ni kan inte bara lämna honom.
Nej, det kan vi inte.
Vill du ta du hans liv?
Jag klipper en redan tunn tråd.
Det vore en välgärning.
Rör honom inte.
Gör det själv i så fall.
Gör slut på hans lidande, precis som med Varro.
Crixus!
Han överlevde värre saker mot Theokoles.
Pojken överlever om hans sår försluts med eld.
En eld skulle locka hit romarna.
Då måste vi skynda oss, och ge oss av innan de kommer.
Vad händer annars?
- Vi är inte många nog. - Nej, det stämmer.
Leta rätt på Agron och se till att alla är redo.
Vi följer efter så fort vi kan.
Det blir inte fort nog.
Vi är hopträngda som djur i väntan på slakt.
Men för honom är vi fortfarande villebråd.
Elden kommer snart att slockna i upprorsmakarnas ögon.
Ett passande slut på dina spel, Varinius.
Det blir en dag att minnas.
Jag längtar efter att se deras blod spillas på sanden.
Ja, men borde de inte stupa här, på den plats där de berövade
vår älskade kusin Sextus livet?
Vi saknar honom.
Det är synd att han inte hedras i kväll.
Borde inte den större äran beskådas av hela Capua?
Vi är politiker, inte sant?
Låt oss mötas på halva vägen så att alla blir nöjda.
Välj ut en man och låt oss offra honom
till minne av din kusin.
En mycket klok kompromiss.
Seppius är inte den ende som har blivit sårad.
Gudarna själva såg
vilka fasor som drabbade Lucretia.
De hämtade henne från dödsriket
för att göra sina önskningar hörda.
Borde inte hon få välja vilket blod som ska spillas under det tak
som en gång var hennes?
Hon har sörjts djupt.
Har någon invändningar?
Vilken dödlig vågar trotsa gudarna?
Bara den som vill ådra sig deras vrede.
Varinius har beslutat att ge oss ett smakprov på blodet som ska komma.
En man ska offras för detta hus
där så många liv spilldes av Spartacus och hans schakaler.
Han ska väljas ut av husets förra domina, vägledd av gudarna.
Gudarna har valt.
Den här.
Vi ska dra lott och hugga ytligt för att dra ut på skådespelet.
Seppius får första hugget till sin döde kusins ära.
Fan ta er, romerska fittor!
Tro inte att gudarna har förbarmat sig över dig.
Jag fördröjer din död så att jag kan njuta av den.
Jag offrar gladeligen mitt liv.
I utbyte mot Naevias.
Lever hon?
Långt borta från dina klor.
Det glädjer mig.
Hon ska få höra om dina sista ögonblick
på den arena som du höll så kär.
Hur folket som en gång hyllade dig, nu spottar på dig.
När du stupar blir det inte som en krigare,
utan som en simpel slav, utan heder
och utan ära, och ditt namn ska för alltid utplånas från historien.
Låt den jäveln tala om romarna nu!
Det första blodet har spillts. Vem är näste man på tur?
Kom ihåg att inte hugga för djupt.
Jag vill inte förvägra någon sin tur!
Varinius har bara varit här några dagar
och han överglänser redan din make.
Han utstrålar närvaro.
Bröstet!
Men ditt hjärta har alltid tillhört Gaius.
Det är ett bedrägligt ting som har vilselett många män.
Skulden tillhör också den som gav efter
för dina vädjanden till försvar för missriktade känslor.
Det har visat sig så i efterhand.
Men ungdomens misstag kan tillhöra det förgångna.
Vill du upplösa ditt äktenskap?
Den makten har inte jag.
Ett sådant beslut kan bara min käre far ta.
Gaius är inte utan skuld.
Men det vore inte bra för vårt namn.
Du bär hans barn, och han är praetor.
Han är inte den ende med den titeln.
Låt honom blöda. Låt honom blöda!
Det verkar som att gudarna föredrar mindre mogna ränker.
Slå det ur hågen, precis som jag har gjort.
Han förlorar medvetandet.
Hämta något åt honom att bita på.
Sen måste vi släcka elden och skynda oss härifrån.
Jag har sett den blicken förut.
Och skulden den riktar inåt.
Ingen annan förtjänar den.
Vi valde själva det här.
Till och med den jäveln Liscus.
Glaber är inte ute efter Liscus.
Han är ute efter mig. Alla måste lida på grund av det.
Ja, det är du som är orsaken.
Till att vi är fria.
Vad gör ni?
- Vi måste försluta ditt sår. - Jag brännmärks med eld.
Precis som en äkta gladiator.
Du har förtjänat din plats i brödraskapet.
Håll ner honom.
Skrik inte.
Elden! Fort!
Ta mitt svärd! Sätt fart!
Mannen försvinner. Också jag ska försvinna härifrån.
Jag tycker inte om hans blick.
Det gör inte många kvinnor. Kom, det är din tur.
Jag har aldrig hållit i ett svärd. Min bror förbjöd mig.
Då måste mer erfarna händer lära dig.
Kom.
Ogillar du din herres ömhetsbevis?
Jag är ingen mans slav.
Men du skrapar med foten inför Varinius.
Han hjälper mig att få tag på Spartacus.
Det skulle jag också ha gjort.
Utan att försöka knulla din syster.
Magistrat, får jag tala med dig?
Lägg spetsen mot kroppen och hugg när du vill.
Jag kan inte.
Jag ber om ursäkt.
Vår ärade gäst begär för mycket av ovana händer.
Din hustru tvekar inte att ta liv.
Jag beklagar bara att hon är för snabb
och förvägrar mer erfarna händer nöjet.
Det är så man mättar begäret efter kärlek eller hämnd.
Utan tvekan.
Det är en syn för ögat.
Hela Capua för dina fötter.
Det är inte vyn utan en tyst respit från festen
som lockade mig hit.
Jag har stört den med mitt pladder. Förlåt.
Stanna! Jag tvingar inte bort dig från det hus som en gång var ditt.
Det känns som en livstid sen.
Tiden flyktar från oss alla.
Tankar på vad som kunde ha skett
följer i våra spår.
Vi har mycket gemensamt i det avseendet.
En förlorad make. En hustru.
Djupt saknade.
Låt oss glädjas tillsammans över en vän och en dotter.
Ilithyia?
Namnet är inte nog för att skingra mina tankar.
Ge dem röst och se dem flyga mot himlen.
Jag kan inte skrika så högt.
Viska i så fall dina önskningar till mig.
Så ska jag be gudarna att uppfylla dem.
Jag skulle sätta stort värde på dina råd.
- Var är Fortis? - Vi undgick en grupp romare.
Men inte den andra.
Fortis försvann i skogen.
- Åt vilket håll? - Åt samma håll som du.
Vi ska gå västerut för att undvika dem
innan vi byter riktning.
Och om vi inte lyckas?
Då får de lära sig att också sårade djur kan bitas.
Visst kan vi det.
Du vill för mycket.
Därför gråter du.
Vänd dig bort och torka dina tårar.
Låt oss lämna det här förbannade huset.
Och lindra minnet av kvällen i en varm omfamning.
Ja, bror.
Crassus, ja! Jag har ätit
och badat med honom många gånger.
En man med stora rikedomar men liten kuk.
Hans hustru har ofta talat om den.
I mer storslagna ordalag.
Hämta mer vin. Jag kommer snart.
Dina blickar går från ung till ännu yngre.
Om festen fortsätter länge nog lär jag hitta dig
med en nyfödd i famnen.
Ilithyia, mitt skämt om Crassus får inte nå hans öron.
Vad erbjuder du mig för min tystnad?
Vad vill du ha? En favör till din make?
Jag har gett honom många under årens lopp.
Det kanske är dags att ge mig själv
större omtanke.
Det vore välförtjänt.
Varför jagar du efter småflickor
som knappt har fått bröst?
De är obehindrade av äktenskap
och plikter.
Och om en kvinna på jämlik fot också slapp sådant?
Vi talar i cirklar.
Jag vill höra klarspråk.
Min far har aldrig gillat Gaius.
Om en lämpligare make
som hade samma titel och som var mer lovande
skulle bekänna sina avsikter...
Du spelar ett farligt spel.
Insatserna är värda risken.
Ditt namn förenat med min fars makt
och med en förmögenhet som kan mäta sig med självaste Crassus.
Sök din fars tillstånd att annullera äktenskapet
och jag ska vänta lika våt av begär som du är nu.
Fan ta gudarna.
Fortis.
Vi går tillbaka samma väg.
Liscus!
Varnade jag dig inte?
Ett djupt sår. Men du kan överleva om...
Kalla på resten av gruppen.
Det gör ingen skillnad.
Spartacus är besatt av gudarna själva.
- Spartacus är här! Till vapen! - Du lockar hit dem!
Vi ska kämpa till den sista droppen romerskt blod.
Jag är inte romare.
Jag tänker inte dö i kväll.
Vi måste ge oss av.
Jag flyr inte mer.
Låt inte det här vara för intet.
Lev,
och se många romare stupa.
Tror du verkligen att det kommer att rädda dig?
Att du styr min fars kuk inuti dig?
- Du misstar dig... - Försök inte
tolka mina ord till din fördel.
Du ska inte få manipulera mig igen,
din förtorkade fitta.
Ringaktar du mig så?
Jag minns blod och svek.
Jag har gjort mycket för att såra dig.
Jag var avundsjuk på din ställning,
din skönhet och din ungdom.
Jag drevs av låga begär som bara sårade mig själv.
Jag skulle göra vad som helst
för att gottgöra skadan av mina gärningar.
Minns du vad som hände mellan oss?
Jag minns allting.
Tro inte att det är så lätt att skrämma mig.
Du misstar dig än en gång.
Misstaget är ditt.
Jag ska slå ditt huvud mot stenen precis som jag gjorde med Licinia.
- Vänta! - Och säga att du blev galen
-och kom till mig. - Din far...
Kommer inte att sörja en förbleknad hora.
Han kommer att upplösa ditt äktenskap!
Det är orsaken till att jag tog honom till mig.
För att beveka honom att låta dig äkta Varinius.
Är inte det vad du vill?
Varför skulle min far låta sig övertalas av en orms tunga?
Gudarna talar genom mig.
Han söker visdom genom att rådfråga dem.
Jag gjorde det för din skull, Ilithyia.
För att säkra din och ditt barns framtid.
Jag ville reparera sprickan mellan oss.
Som jag själv i min dårskap var upphov till.
Det kanske är jag som har varit en dåre.
Jag tvivlade på att min goda vän var välsignad av gudarna.
Skratt och vin har fördrivit min dysterhet.
Bra.
Men mitt huvud lär rämna i morgon bitti.
Så du är tillfredsställd?
Med allt.
Låt oss glömma vad som varit och möta en ljus framtid.
Gott talat.
Kom, så fortsätter vi festa innan sömnen övermannar oss.
Jag ber om ursäkt för mina tidigare tvivel.
Kvällen har varit mycket lyckad.
Ja.
Jag längtar efter att se vad morgonen bringar.
Vesuvius.
Hur långt?
En halv dagsfärd.
Ta med dig Nasir.
Jag håller stånd emot dem så länge jag kan.
Nej, jag står vid din sida.
Naevia!